Stikkord: livet
Ei tåkete uke
Hei igjen! Hvordan har du det om våren? Er du slik som meg at du er sliten av å vente, men nå bare holder ut? Sjekker du yr.no hver time og håper at sola titter frem og temperaturen stiger? Drømmer du om blomster?
Slutten av mars og begynnelsen av april skal bli kald. Her setter tåka inn når temperaturen brått skifter fra varmt til kaldt. Det er så vakkert. Spesielt på vei til jobb, og på vei hjem som jeg har bilder av over. Jeg begynner å like pendlinga til Oslo. Den stille stunden for meg selv. Også har jeg blitt så vant til å lese på bussen at jeg snart ikke blir bilsyk! Silje har forresten også noen nydelige bilder av pendlerturene og togturene sine på bloggen sin. Og en video! De får meg til å drømme meg bort til dagene jeg pendlet mellom Bergen og Oslo. Det var ikke morsomt å være borte fra min daværende kjæreste, men selve reisen gjør meg nesten nostalgisk. Jeg kan den utenatt. Den gradvise stigningen oppover mot fjellandskapet, over snøkledde Finse og ned i de vakre dalene. Skulle ønske jeg hadde nytt det enda mer!
Siste bilde er av min barndomsvenninne som kom en tur på besøk i forrige uke. Som jeg savner tegnekveldene våre, I!
Små hverdagsgleder
Mandagens utsikt fra hjemmekontoret.
Mandagens utsikt fra kjøkkenet.
Når man får med snøfnugg på et mobilbilde, da snør det godt.
Disse nellikene som var i buketten jeg fikk av min kjære har holdt usedvanlig lenge.
Er godt i gang med «Syv meninger med livet» av Thomas Hylland Eriksen. Her er et utdrag fra kapittelet om «Knapphet». Er forøvrig litt usikker på om boka har en rød tråd. Vi får se.
Og så fikk jeg en ny bukett av min kjære i går. Jeg tror han har funnet en favorittblomsterbutikk like ved jobben. Heldige meg!
Plutselig kom minusgradene tilbake. Hele 13 kuldegrader i dag morges! Men sola var skarp, en slags påskesol, da vi kavet oss igjennom snøen på akebrett på vei til barnehagen. Utpå ettermiddagen begynte snøen for alvor å smelte, asfalten begynte å titte frem og det var lang tyngre å komme seg hjem fra barnehagen med en gutt på akebrett. Jeg mistenker at vi snart får vår årlige mini-flom her i nabolaget.
Mars, du er en litt vimsete måned, du. Litt sånn «all over the place». Litt slik som Susannah McCorkle synger i «Waters of March»:
The mystery of life
The steps in the hall
The sound of the wind
And the waterfall
It’s the moon floating free
It’s the curve of the slope
It’s an ant, it’s a bee
It’s a reason for hope
And the river bank sings
Of the waters of March
It’s the promise of spring
It’s the joy in your heart
Nede for telling…
Mars! Det er endelig vår. Og her ligger jeg og Isak i sofaen, femte dagen på rad med en utmattende influensa. Man blir så hjelpesløs og så takknemlig for familie som hjelper til, selv om de tre siste dagene egentlig bare har vært oss tre. Franskmannen har selvfølgelig gjort mye i heimen. Det ironiske med denne fasen for oss, er jo det fine været. Det å sitte inne hele dagen og se ut, å føle seg så elendig – med en liten gutt som er helt slått ut. Nå går det litt bedre med meg, men hver gang jeg har tenkt at «nå blir jeg frisk!» denne uka så har jeg blitt kjempedårlig neste dag. Så nå håper jeg virkelig…
![]() |
Iris Seedlings, Sir Cedric Morris 1943 |
Avslutter innlegget med dette fine bildet jeg fant på Tate museum sin Instagram profil. Det er så herlig synes jeg! Et ordentlig bugnende vårmaleri. Anbefaler virkelig den Instagram profilen hvis man vil følge med på hva som skjer i kunstverdenen. Skal prøve å være positiv så ses vi kanskje her om ikke mange dager.
PS. Jeg har hørt at noen stauder og georgineknoller er på vei i posten. OG Glamourbibliotekaren is back on blogger! Yay! Da er det vår!